За Драго Матеев се носят легенди. И славата му е напълно заслужена. Ако има пирински шампион, това е Драго. Не му трябва корона, званието са му дали колегите туристи.
Рекордьорът е ходеща планинарска енциклопедия, пътешественик, професионален фотограф. И кадемлия - така са го орисали още по рождение със сладкото име. Срещнеш ли го по Пирин, със сигурност ще ти върви.
Късмета му носел пловдивският корен - майка му и кръстникът му са от града под тепетата. Най-щастливите му години минали в Пловдив, в дома на баба му Веса. И до днес е влюбен в Бунарджика и Джендема. Смята се за 100-процентов филибелия, присаден в София.
Със стаж по върховете от близо седем десетилетия, Драго е живо доказателство, че планината е най-сигурното лекарство за дълголетие и сила. И на 84, ветеранът е в завидна форма на атлет и продължава да катери върхове в любимия Пирин. Обхожда го вече 60 години, познава като петте си пръста всички магически кътчето. И при всяка нова среща планината му изглежда още по-красива. Автор е на два филма за прелестите на Пирин. В цяла България познават фотосите с природни хубости на Драго.
Прочут сладкодумник, атлетът с тракийска жилка си е направо за Гинес.
Качвал е първенеца на Балканите Мусала 30-40 пъти, първенеца на Стара планина връх Ботев - 14 пъти. Най-много са качванията на любимия му Вихрен - цели 117 пъти.
За пръв път стигнал пирамидата на пиринския първенец на 24 г. Оттогава това е най-хубавият му подарък за ЧРД. Цели седем рождени дни е посрещал изгрева на върха на бурите.
Тази година традиционният купон за ЧРД с печено агне и заря с фойерверки бил на Безбожкото езеро. Но му съсипали удоволствието - бдителни граждани алармирали на телефон 112, че се гърми в Пирин.
Отдавна ветеранът е преизпълнил половината от заръката на учителя си в туризъм - известния юрист Петър Узунов, да яхне Вихрен 100 пъти. Не се справил обаче със задачата да обича 100 жени, шегува се Матеев.
Пази колекция от 117 еделвайса - по един за всяко качване. Фотографът е истински спец по символа на Пирин, обходил е най-големите находища по опасния Джамджиев ръб, Кутело, Баюви дупки. А в страховитото Дълбоко дере е направил любимата си снимка - туфа от 17 еделвайса. Но на рождения си ден тази година трябвало да обикаля доста по отвесите край Вихрен, докато открие цъфнал еделвайс. Всички били обрани до шушка.
На страховитото Конче, смятано за най-опасното място в българските планини, е бил над 50 пъти. Всеки - минал поне веднъж по алпийския ръб със зеещи пропасти от двете страни - е наясно, че за такова приключение се искат и здрави крака, и кураж.
При толкова дълъг планинарски стаж Драго не е имал сериозни инциденти. Причината е проста: никога не подценява планината и не надценява себе си. Никой не е по-голям от планината, тя казва кого допуска и кого не, е кредото на ветерана.
Любимец на фотографа е и Полежан - най-огледният връх на Пирин, от който се виждат всичките 49 върха на планината, извисяващи се над 2500 м. Когато снимал филма за Пирин, качил Полежан 11 пъти за три месеца. Още помни как хлопат под краката му плочите, дали старото име на върха, в последната отсечка.
Край най-мистичните пирински езера - Кременските, ветеранът е срещнал голямата си любов - русата полякиня Гражина.
Имало романтични нощи на палатки, разходки по луна. Голямата любов обаче не завършила със сватба.
Подвизите на Матеев са много: обиколил е пеш България по границите - за 55 дни изминал 2200 километра. На уникалните му снимки на река Тимок, връх Тумба и Резово може да завиди всеки.
Сред авантюрите му е маратон от Бургас до София за пет дни. С това изпитание преди време печелил 1000 лева на бас с млад бизнесмен. Мъжът не вярвал, че Драго ще измине пеш за ден първия и най-труден етап на маршрута от Бургас до Сливен - цели 120 км. И следял Драго с кола по трасето. В Сливен стиснал ръката на маратонеца и му броил хилядарката.
12 пъти Матеев е минавал най-дългия туристически маршрут в България - от връх Ком до нос Емине по гръбнака на Балкана. Най-скоростното му минаване е за 16 дни, а най-мераклийското - с група съдии купонджии, за цели 35.
Матеев е и хаджия. Обиколил е светите места - Йерусалим, Витлеем, Назарет, бил на гроба на свети Петър на Молитвения връх, къпал се в Мъртво море и в река Йордан. Вече съм свети Драго - изпълних мечтата на родителите ми, видях Йерусалим, обяснява ветеранът. Прескочил и до Йордания - има чудесни снимки от мистичната Петра. Заснел и свещения Атон. Тази година вече успял да прескочи до съседна Турция, да се порадва и да си донесе сувенир от фестивала на балоните в Кападокия.
Мечтата на Драго е да почерпи 100 приятели с мъжко вино мавруд на Вихрен на 100-ния си рожден ден - 12 юли 2041 г. Фойерверките са готови, маврудът вече отлежава.
Разчита на медена виагра
Атлетът обича прости манджи - фасул, гювеч, мусака. Ябълки хрупа целогодишно, но любими са му петровките, които зреят около рождения му ден. Пийва по 40 грама домашна гроздова със салатка от домати. Обожава сладолед, а мед яде на корем. Има лична рецепта за тонус - ракийка с мед. Действа безотказно и над 2000 м, истинска нашенска виагра, обяснява Драго.
Разказва легендата за трона на Перун
Колекцията от романтични пирински легенди е част от чара на сладкодумника Драго. Вихрен се извисява на 2914 м и е втори по височина връх в България след Мусала. Според легендата на този бурлив връх е бил мраморният трон на славянския гръмовержец Перун, дал име на цялата планина. Народът го е наричал със страхопочитание Елтепе, връх на бурите.
С голямата каменна камара на връх Безбог е свързано предание за красивата щерка на Перун. Бог Бес я грабнал от Самодивските езера, но брат й Джангал го убил и го затрупал с камъни.
Жестока легенда свързва имената на трите върха Синаница, Георгийца и Муратов. Мурат бей зърнал красавицата Георгийца и я подгонил. Тя обаче се пробола с кама, за да не попадне в ръцете му. На врата й Мурат видял талисман с надпис Синаница. Беят носел същия амулет със същото име - на майка му. Георгийца се оказала негова сестра.
А красивите езера под връх Тодорка са образувани от сълзите на красавицата Тодорка след смъртта на любимия й овчар Васил. След като не му я дали за жена, той се удавил от мъка в Рибното Василашко езеро.
Удивен е от машината на времето
За 60 години промяната в българските планини е драстична, казва Драго. Удивен е от жегата тази година - 28 градуса на 2000 м, нещо непознато преди. Езерата около Вихрен - Жабешкото, Рибното, се дръпнали навътре с 2-3 метра.
През 60-те години на м. в. хижите по Пирин се броели на пръсти, условията били спартански, но там туристите се чувствали като в свой дом. Всеки вадел, каквото носи в раницата и край обща трапеза ечали песни до зори. Всяка хижа имала огромна постоянно горяща печка, печка, с форма на варел, на която вдигал пара казан с чай от ароматни билки. Всеки пиел на корем, безплатно. Сега чаят по хижите е 2 лева, обяснява ветеранът. Но най-много го възмущават табелите за работно време - от 8 до 20 часа, извън което на някои хижи не можеш да получиш нито храна, нито напитка. Хижата е спасителен дом, а не хотел-ресторант, възмущава се Драго. Но отчита и плюсовете - по Пирин има още хижи на красиви места - Синаница, Тевно езеро, Каменица, заслона Гъбките на Спано поле.